Ефектът на "Доминото" във взаимоотношенията
![Изображение](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgVqxAWmooqRdZCERthbTVrTS8kOcDFCShc7kFOhzd1Dw75ePvHDNCF1YOGdQZsrrKY1ngLQOkQL7xC8ptUNfM0ak0-38hzMftYmLLLooyqxxIe7ft5wvs4kxQ2iom-LlL8ioBOm2z0zcdIfRHc85fSaAZOny8RMVTA_6jyTh_J3zzZCK0ujYev7J31Dt0/s320/Dominoes.webp)
Доминото е хубава и интересна игра. Много може да се научи от нея за другите играчи. По принцип заниманията като шах, дама, карти и т.н. дават много отговори на въпроси след наблюдения. При последното рухване на мои взаимоотношения с друга личност, аз съзнателно поставих край поради ефекта на доминото, който наистина е сериозен в повечето случаи, особено когато играе предимно един активен играч. Като интерпретация е много интересен по мое мнение, което не е меродавно. Според правилата на играта "Домино" всички играчи си имат своите плочки и си ги поставят в съответните краища. Дотук добре, но когато във взаимоотношенията няма надграждане и какво повече да се поставя от участниците като основи, какво се прави? Или се пренарежда играта, или следва ефекта на доминото - всичко приключва поради невъзможност за повече ходове, или пък се сменя играта, може би, но със същия играч, което е сложна работа, изискваща отдаденост и внимание. Така е и в отношенията между хората - прощав